Deres Højhed...
Der var engang, for ikke så længe siden,
hvor vi levede i en fortryllet verden
af elegante paladser og store selskaber.
Året var 1916,
og min søn Nikolaj
var dengang zar over det mægtige Rusland.
Hallo, min skat.
Vi fejrede, at vores familie havde siddet på tronen i 300 år.
Og den aften funklede ingen stjerne så klart som vores kære Anastasia,
mit yngste barnebarn.
Hun tryglede mig om ikke at rejse tilbage til Paris,
så jeg fik lavet en meget særlig gave til hende for at gøre adskillelsen lettere for os begge.
Til mig? Er det et smykkeskrin?
Dimitri. Du hører til i køkkenet.
Se.
Den spiller vores vuggevise.
Du kan lytte til den om aftenen, inden du skal sove,
og forestille dig, det er mig, der synger.
Drøm mit barn
Lyt til mig
Sangen vil du erindre
På din vej, du og jeg
For længe siden en vinter
Læs hvad der står.
"Vi ses i Paris."
Gør vi? Åh, bedstemor.
Men vi nåede aldrig at ses i Paris,
for en mørk skygge havde lagt sig over huset Romanov.
Hans navn var Rasputin.
Vi troede, han var en hellig mand, men han var en svindler,
magtgal og meget farlig.
Hvor vover du at vise dig her igen?
Jamen, jeg er Deres fortrolige.
Fortrolige?
Du er en forræder. Skrub af.
Tror De, De kan forvise den store Rasputin?
Ved mørkets kræfter, der er blevet mig givet, forviser jeg Dem med en forbandelse.
Mærk Dem mine ord.
De og Deres familie vil dø inden fjorten dage.
Jeg helmer ikke, før jeg er sikker på, at Romanov-slægten er død for evigt.
Opslugt af had til zar Nikolaj og hans familie
solgte Rasputin sin sjæl til det onde for at få magt til at udrydde dem.
Kom nu.
Udfør jeres dystre ærinde
og besegl zaren og hans families skæbne
en gang for alle.
Fra det øjeblik blev gnisten af utilfredshed i vort land
med et til en hærgende brand, som snart skulle ødelægge vores liv for altid.
- Hjælp! - Skynd jer, børn.
- Min spilledåse. - Anastasia!
Kom tilbage! Kom tilbage!
Anastasia...
- Skynd dig. - Kom, denne vej. Til tjenestefolkenes fløj.
- Hurtigt, Anastasia. - Rasputin, nu slipper hun væk.
- Min spilledåse. - Løb. Løb.
Kammerater, herinde.
Hvor er de, knægt?
- Bedstemor... - Hold trit med mig, Anastasia.
- Rasputin. - Slip mig!
Du slipper ikke væk, min pige. Aldrig!
Slip mig så!
Bartok!
Herre!
Anastasia, skynd dig. Kom med.
- Bedstemor! - Her, tag min hånd.
- Hold fast i min hånd. - Giv ikke slip.
Anastasia.
Anastasia!
Så mange menneskers liv blev ødelagt den nat.
Det, som altid havde været, var nu væk for evigt.
Og min Anastasia, mit elskede barnebarn,
jeg så hende aldrig igen.
TI ÅR SENERE
Skt. Petersborg er rystet
Det syder dagen lang
Mine underbukser er frosset fast for fjerde gang
Siden revolutionen Har alting været trist
Men takket være sladder Så går det nok til sidst
Har I hørt Hvad der siges Skt. Petersborg?
Har I hørt? Ellers skal I få besked
Skønt zar-familien fik et knæk En datter lever stadigvæk
Prinsesse Anastasia
Det er en hemmelighed
Det er rygtet, legenden, mysteriet
Der bliver hvisket og tisket Hvor man så end kigger hen
Det er vores historie, der findes her
Man siger, den rige bedstemor vil give en kæmpe sum
Ja, for at se sit barnebarn igen
- Vladimir. - Dimitri.
En rubel koster værket
Af selve Romanov
En grevelig pyjamas a la Yusupov
Jeg har den fra paladset Der er ingen tvivl herom
Så det er højst sandsynligt Prinsessens egen tom
Nå, Dimitri, nu har jeg lejet et teater.
Alt går efter planen. Vi mangler blot pigen.
Tænk bare, Vladimir, slut med forfalskning af papirer, slut med tyvekoster.
Vi har tre billetter væk herfra: En til dig, en til mig og en til Anastasia.
Det er rygtet, legenden, mysteriet
Det er Prinsesse Anastasia Der skal få os væk
Vi to skaber historie, og så af sted
En helt tilfældig pige Der kan spille rollen godt
Klæder vi ud og følger til Paris
Og bedstemor bliver lykkelig Og dusøren bliver så flot
For hvem kan spille troværdigt? Det kan vi
- Vi bliver rige - Vi bliver rige
- Frihed kom - Frihed kom
Og Skt. Petersborg får meget mere at sladre om
Har I hørt Hvad der siges i Skt. Petersborg?
Har I hørt? Ja, for det er ganske vist
Har I hørt Hvad der siges i Skt. Petersborg?
Har I hørt? Nu skal I få ren besked
- Et fascinerende sceneri - Et mesterligt bedrageri
Prinsesse Anastasia
Ja, er hun her?
Hvem ved?
FOLKETS BØRNEHJEM
Jeg har skaffet dig et job på fiskefabrikken.
Du går ned ad denne sti, indtil den deler sig i to. Gå til venstre...
Farvel!
- Hører du efter? - Farvel, alle sammen!
Jeg lytter, kammerat Phlegmenkoff.
Du har været en torn i mit øje, lige siden du blev afleveret.
Teet dig som Dronningen af Saba, i stedet for det forældreløse gadebarn du er.
I løbet af de sidste ti år, har jeg givet dig mad, tøj, jeg har...
Givet mig tag over hovedet.
Hvordan kan det være, du ikke aner, hvem du var, før du kom herud,
men du kan huske alt mulig andet?
- Jeg har da et spor... - Jeg ved det.
"Vi ses i Paris."
Så du vil tage til Frankrig og finde din familie?
Lille frøken Anya, der er på tide, at du finder din plads her i livet.
I livet og i køen.
Og vær taknemmelig.
"Vi ses i Paris"!
Vær taknemmelig.
"Vær taknemmelig, Anya."
Jeg er taknemmelig. Taknemmelig for at slippe væk.
"Gå til venstre" siger hun.
Jeg ved godt, hvad der venter mig der. Et helt liv som "Forældreløse Anya".
Men hvis jeg går til højre, så finder jeg måske...
Den, som gav mig denne halskæde, må have elsket mig.
Det er vanvid. Mig? Tage til Paris?
Giv mig et tegn.
Et vink.
Hvad som helst.
Jeg har ikke tid til at lege lige nu, OK? Jeg venter på et tegn.
Vær sød at lade mig være? Giv mig det tilbage.
Fantastisk. En hund vil have mig til at tage til Skt. Petersborg.
OK, jeg forstår et vink.
Hjerte hjælp mig nu
Mod forlad mig ikke
Rask af sted
Jeg er på vej
Man må vælge fra
Det er en del af livet
Men det her er ingen leg
Tør jeg vælge vejen frem?
Rejse mod mit
Gamle hjem
Bag det næste sving
Ved jeg nogen venter
Hver en drøm er sat på spil
I en kærlig favn
Bliver jeg tryk og rolig
Endelig vil jeg høre til
Ja, pludselig står
En dør på klem
Til mit tabte
Barndomshjem
Hjem og familie
Ja, det må jeg da have haft Det er min bøn
Hjem og familie
Måske finder jeg dem
Bagved horisonten
Et skridt frem af sted
Håbet spirer i mig
Hvor mon vejen fører hen?
Finder jeg mig selv?
Finder jeg min fremtid?
Spørger jeg om og om igen
Ja, lad det være et tegn
Lad det være vejen
Lad min fortid komme frem
Og lad mig så
Finde hjem
- En billet til Paris, tak. - Udrejsevisum.
- Udrejsevisum? - Uden udrejsevisum, ingen billet.
Find Dimitri. Han kan hjælpe.
- Hvor finder jeg ham? - Ved det gamle palads.
Men du hørte det ikke fra mig.
- Gå, gå, gå. - Dimitri...
Fint. Fint. Meget fint.
- Og jeg ligner prinsessen. - OK...
- Jeg danser som en fjer. - Tak. Næste, tak.
Bedstemor, det er mig.
Anastasia.
Du godeste.
Det er slut, Dimitri. Spillet er ude.
Vores sidste kopek er røget til dette loppebefængte teater,
og stadig ingen pige, som kan udgive sig for at være Anastasia.
Vi finder hende, Vladimir. Hun er her et eller andet sted, lige for næsen af os.
Et blik på dette smykkeskrin, og kejserinden vil tro, vi har den rigtige Anastasia.
- Jeg leder efter... - Før hun opdager noget,
er vi over alle bjerge med de 10 millioner rubler.
Puka.
Puka, hvor er du?
- Hørte du det? - Nej.
Hallo?
Er der nogen hjemme?
Det her sted.
Det er...
Det er som et minde fra en drøm.
Dansebjørn
Sort på hvidt
Ting jeg svagt kan erindre
Og en sang
Sunget blidt
For længe siden en vinter
I en favn jeg hviler trygt
Alt er godt, her er ingen frygt
Danser lystig sværmeri
Til mindets melodi
I en favn jeg hviler trygt
Alt er godt, her er ingen frygt
Danser lystig sværmeri
Til mindets melodi
Langt herfra, langt at nå
Smiler, øjne der tindrer
Alt mit hjerte husker på
Alt det vil jeg erindre
Og en sang
Sunget blidt
For længe siden en vinter
Hvad laver du herinde?
Stop! Stop, stop, stop.
Vent et øjeblik. Vent.
Hvordan kom du herind?
Hør nu her, mit barn...
Vladimir, ser du, hvad jeg ser?
Nej.
Jo. Jo!
- Er du Dimitri? - Nuttet.
Måske. Det afhænger af, hvem der leder efter ham.
Mit navn er Anya. Jeg har brug for udrejsepapirer.
Man siger, du kan skaffe dem, men jeg kan ikke fortælle, hvem der sagde det.
Og hvad... Hvorfor går du rundt om mig?
- Hvad, har du været grib i et tidligere liv? - Undskyld, Anneya.
- Det er Anya. - Anya.
Det er bare fordi, at du ligner forfærdeligt meget...
Pyt med det. Du nævnte noget om udrejsepapirer?
Ja. Jeg vil gerne til Paris.
- Du vil gerne til Paris? - Hvem har vi her?
- Se. Han kan lide mig. - God hund.
Nå, lad mig spørge dig om noget... Anya, ikke?
- Er der et efternavn som følger med? - Tja, faktisk...
Det her vil lyde underligt. Jeg kender ikke mit efternavn.
Jeg blev fundet flakkende omkring, da jeg var otte år gammel.
Og inden da? Før du blev otte?
Jeg ved, det er underligt, men jeg kan ikke huske det. Jeg husker kun lidt fra min fortid.
Det er perfekt.
Jeg har imidlertid et spor. Og det er Paris.
Paris?
Rigtigt. Så kan I hjælpe mig eller ej?
Vladimir, billetter.
Vi vil sandelig gerne. Faktisk, sjovt nok, skal vi selv til Paris.
Og jeg har tre... Øh, den er til... Men jeg har her tre billetter.
Desværre er den tredje til hende.
Anastasia.
Vi vil forene Storfyrstinde Anastasia med hendes bedstemor.
- Du ligner hende lidt. - De samme blå øjne.
- Romanov-øjnene. - Nikolajs smil.
- Alexandras hage. - Se.
Hun har endda hendes bedstemors hænder.
Hun er samme alder, samme kropsbygning.
Prøver I på at fortælle mig, at I tror, jeg er Anastasia?
Jeg har set tusinder af piger over hele landet.
Ikke en af dem ligner Storfyrstinden, så meget som du gør.
- Se på bare på portrættet. - Jeg vidste, at du var skør.
- Men nu tror jeg, I begge to er gale. - Hvorfor?
- Du kan ikke huske, hvad der skete dig. - Ingen ved, hvad der skete med hende.
Du leder efter familie i Paris.
Og hendes eneste familie er i Paris.
Har du nogensinde overvejet muligheden?
For at jeg kunne være kongelig?
Tja, det er lidt svært, at tænke på sig selv som en fyrstinde,
når man sover på et koldt gulv.
Men, selvfølgelig, enhver ensom pige håber vel på, hun er en prinsesse.
Og det er der én lille pige som er.
Når alt kommer til alt, Anastasia betyder også "hun vil vende tilbage".
Vi ville ønske, vi kunne hjælpe, men den tredje billet er til Storfyrstinde Anastasia.
Held og lykke.
Hvorfor fortalte du hende ikke om vores geniale plan?
Det eneste hun ønsker er at komme til Paris. Hvorfor give en tredjedel af dusøren væk?
Jeg siger dig, vi går for hurtigt væk.
Bare rolig. Jeg har alt under kontrol.
OK, gå lidt langsommere.
Tre, to, en...
- Dimitri! - Som voks i vores hænder.
- Dimitri, vent! - Kaldte du på mig?
Hvis jeg ikke ved, hvem jeg er, kan jeg lige så godt være prinsesse eller fyrstinde, ikke?
Fortsæt.
Hvis jeg ikke er Anastasia, vil kejserinden vide det med det samme.
- Så er der jo ingen skade sket. - Det lyder rimeligt.
Men hvis du er prinsessen,
så får du endelig at vide, hvem du er og får din familie tilbage.
Du ved, han har ret.
- Ligegyldigt hvad så kommer du til Paris. - Netop.
Må jeg præsentere Hendes Kongelige Højhed, Storfyrstinde Anastasia?
- Puka, vi skal til Paris. - Nej, hunden bliver her.
- Hvad siger du? Hunden skal med. - Hunden skal ikke med.
- Jeg siger, at han skal med. - Jeg er allergisk over for hunde.
Anastasia? Du har bare et problem, makker. Anastasia er død.
Alle Romanoverne er døde. De er døde.
Døde, døde, døde.
Ikke sandt, min ven? Jeg mener, hvordan kunne det være Ana...
Åh, hold op. Er det meningen, jeg skal tro den tingest er vågnet efter alle de år,
bare fordi en fyr påstår, hun er en Romanov?
OK, jeg har fattet det. Læg lige en dæmper på al den gløden og røg, venner.
Hvis den tingest er vendt tilbage, må det betyde, at Anastasia er i live.
- Efterlad hunden. - Jeg efterlader ikke hunden.
- Og der er hun. - Vi skal nå et tog.
Mayday! Mayday!
Det er varmt!
Er du vimmer.
Lad mig sige dig...
Hvem vover at forstyrre mig i min ensomhed?
Forsvind!
Bartok? Er det dig?
Herre? Du er i live!
Ja. Så at sige.
Øh, du tabte noget, sir.
- Er der sket noget? - Ja.
- Vupti. - Jeg vidste det.
Jeg kunne mærke, de mørke kræfter røre på sig.
Jeg er ikke overrasket, fordi jeg så hende. Anastasia.
Anastasia? I live?
Sir, dine læber, de er...
Den Romanov-unge!
Er det ikke bare for meget? Forbandelser er ikke, hvad de har været.
Det var derfor, jeg sad fast her i limbus.
Min forbandelse er ufuldbyrdet.
Se på mig.
Jeg falder fra hinanden.
Jeg er et vrag.
I betragtning af hvor længe du har været død, ser du ret godt ud.
- Sir, det gør du. - Virkelig?
Sir, ligner jeg en flagermus, som ville lyve over for dig?
Kom nu, for et øjeblik siden havde du din gamle gnist tilbage.
Hvis bare jeg ikke havde mistet gaven fra mørkets magter.
Nøglen til mine kræfter.
Hvad? Mener du denne oldsag?
- Hvor har du fundet den? - Jeg fandt den.
- Giv mig den. - OK, OK. Bliv ikke så voldsom.
Min gamle ven.
Vi er sammen igen.
Nu vil min dystre plan blive fuldbyrdet.
Og den sidste Romanov vil dø.
I den mørkeste nat Var min drøm som en pine
I mit mareridt spøgte en døs lakaj
Det var en leg
Der fyldte natten med skrig
Og så var det jeg så, at lakajen var mig
Jeg var en af de mægtigste mænd her i Rusland
Da zaren forrådte mig, brugte jeg magt
Familiens liv var forbi
Men den lille datter slap fri
Anya vogt dig, for nu er Rasputin på jagt
I den mørkeste nat lurer kun ondskab
I den mørkeste nat står djævlen i ly
Forbandelsens hær
Selve enden er nær
- I den mørkeste nat - Vil hun dø
Hej. Hør her...
Mine kræfter begynder at vende tilbage
Brug parfume, min lugt er vist lidt for speciel
Jeg vil få mit eget palads
Og tøsen vil blive sat på plads
Do svidaniya, Anya, Prinsesse
Farvel
- I den mørkeste nat mærker hun angsten - Ja, angsten mærker hun nu!
I den mørkeste nat ondskab og gru
Hun får besked
Det er virkelighed
I den mørkeste nat
Går hun itu!
I den mørkeste nat lurer det onde
Onde
I den mørkeste nat så er det slut
Ved klogskab og list
Vil jeg vinde til sidst
I den mørkeste nat
Kom små djævle
Følg jeres mester
Drik af hævnens ild
I den mørkeste nat
Find hende nu
Og vær hendes gæster
I den mørkeste nat I den mørkeste nat
Bliver hun min!
SOVJETUNIONEN
Køteren skal have vinduespladsen.
Hold op med at pille ved den. Ret ryggen. Husk på, du er en storfyrstinde.
Hvor ved du fra, hvad en storfyrstinde gør eller ikke gør?
Det er min pligt at vide det.
Hør, Anya, jeg prøver bare at hjælpe, OK?
Dimitri, tror du virkelig, at jeg er kongelig?
- Det ved du da, at jeg gør. - Så hold op med at herse med mig.
Hun har bestemt sine egne meninger.
Ja. Det hader jeg i en kvinde.
- Hør, jeg tror, vi kom skævt ind på hinanden. - Det tror jeg også, vi gjorde.
- Men jeg værdsætter din undskyldning. - Undskyldning?
En undskyldning? Jeg sagde bare...
Vær venlig at tie stille. Det gør mig kun mere irriteret.
- Fint. Jeg tier stille, hvis du gør. - OK, jeg tier stille.
- Fint. - Fint.
- Tror du, du vil savne det? - Savne hvad, at du snakker?
Nej. Rusland.
- Næ. - Men det var dit hjem.
Det var et sted, jeg engang boede.
Planlægger du så at gøre Paris til dit hjem?
Hvad er der med dig og hjem?
Tja, for det første er det noget, alle normale mennesker ønsker sig.
- For det andet, du... - Hvad?
- Glem det bare. - Fint.
Gudskelov du kom. Vær venlig at fjerne ham fra mit åsyn.
- Hvad har du gjort ved hende? - Mig? Det er hende.
En stiltiende sympati.
Sympati? Den spinkle lille unge? Har du mistet besindelsen?
- Stiller bare et enkelt spørgsmål. - Sympati. Latterligt.
I sidste måned var rejsepapirerne blå.
Men nu er de røde.
Papirer. Papirer, tak.
Det er det, jeg hader ved denne regering.
- Alting skal være rødt. - Rødt?
Jeg foreslår, at vi flytter til bagagevognen, før vagterne kommer.
Jeg foreslår, at vi står af dette tog.
Undskyld. Jeg troede, du var en anden.
Det er dig. Nå, så er det OK.
- Vi bliver nødt til at gå. - Hvor skal vi hen?
Jeg tror, du brækkede min næse.
Mænd er så pivsede.
Ja. Ja, det er udmærket.
- Hun bliver iskold herinde. - Hun kan tø op i Paris.
Bagagevognen? Der er ikke noget i vejen med vores papirer, er der, mester?
Selvfølgelig ikke, Deres Nåde.
Det er bare fordi, jeg hader at se Dem være tvunget til at mænge sig med pøblen.
- Hvad var det? - Det ved jeg ikke.
Men der forsvinder spisevognen.
- Flyt dig. - Jeg prøver.
- Dimitri. - Hvad?
Jeg tror, nogen er ved at flambere vores lokomotiv.
Der er et eller andet galt.
Vent her. Jeg kigger lige efter.
Er her nogen?
Vi kører for hurtigt.
Ingen kører lokomotivet. Vi bliver nødt til at springe af.
Sagde du springe af?
- Efter dig. - Fint. Så frakobler vi vognen.
Kom nu. Jeg har brug for en skruenøgle, en økse, hvad som helst.
Her.
FARE - SPRÆNGSTOF
Kom nu, der må være noget derinde, som er bedre end det.
Det vil virke.
Af sted, af sted, af sted.
Hvad lærte de dig på det børnehjem?
Bremserne virker ikke.
Træk til.
Bare rolig. Vi har masser af skinner. Vi stopper af os selv.
Hvad var det, du sagde?
Jeg har en idé, Vladimir. Giv mig en hånd med den her.
Ræk mig kæden.
- Ikke dig. - Vladimir har travlt for øjeblikket.
Tænk, det kunne have været dig.
Hvis vi overlever dette, så mind mig om at takke dig.
Det er nu eller aldrig. Vær parate.
Nå, det er vores stoppested.
Jeg hader tog. Mind mig om aldrig at tage toget igen.
Wow.
Tag det roligt. Sir, du burde virkelig passe på dit blodtryk.
Min nevø, lzzie, drattede bare om en dag, midt i en mango.
Stres, det er en dræber, sir. Og han er en frugt-flagermus.
Intet kød. Ikke engang noget blod.
Hvordan kunne de lade hende undslippe?
Du har ret. Det er meget oprørende, sir.
Jeg tror, den oldsag er gået i stykker.
Din idiot!
OK, sir. Tag det roligt. Husk nu på hvad jeg sagde om stres.
Jeg solgte min sjæl for den her.
Mit liv, hele min eksistens afhænger af den.
Og du havde nær ødelagt den.
Jeg har forstået. Du ødelægger det, du købte det.
Sørg for at du husker det, din elendige gnaver.
Bare lad det gå ud over flagermusene. Vi er et let bytte.
Hvad mumler du om?
Anastasia, sir. Jeg ville bare ønske, jeg kunne ordne hende for dig, sir.
Jeg ville give hende en... Og en til...
Og så en til...
Og så ville jeg sparke hende, sir.
Jeg havde noget andet i tankerne.
Noget mere fristende.
Noget rigtig grufuldt.
- Skal vi gå til Paris? - Vi tager en båd i Tyskland.
- Så skal vi gå til Tyskland? - Nej, Deres Nåde, vi tager en bus.
En bus.
Det er rart.
Sofie, min kære!
Vladimir er på vej!
- Hvem er Sofie? - Hvem er Sofie? Hun er en lækker mundfuld.
En kop varm chokolade efter en lang gåtur i sneen.
Vladimir, nu ikke mere om Sofie.
Hun er en dekadent kage fyldt med flødeskum og latter.
- Er det en person eller en flødeskumskage? - Hun er kejserindens henrivende kusine.
Men jeg troede, vi skulle besøge selveste kejserinden.
Hvorfor skal vi besøge hendes kusine?
Dimitri?
Ingen kommer nær kejserinden, før Sofie er overbevist.
Nej. Ikke mig. Nej.
Ingen fortalte mig, jeg skulle bevise, at jeg var storfyrstinden.
- Hør... - Møde op, ja. Se sød ud, fint.
- Men lyve? - Hvad nu hvis det er sandt?
OK, så der er et ekstra stop på vejen, før du finder ud af, hvem du er.
Jeg troede, det var noget, du blev nødt til at gennemføre lige meget hvad.
Se på mig, Dimitri. Jeg ligner ikke akkurat en storfyrstinde.
Sig mig, mit barn. Hvad ser du?
Jeg ser et spinkelt lille nul uden fortid eller fremtid.
Jeg ser en indtagende og ilter ung kvinde,
som, lejlighedsvis, har opført sig med en autoritet lig enhver anden kongelig.
Og jeg har haft min del af kongelige.
Ser du, min kære,
jeg var ansat ved zarens kejserlige hof.
Så er du klar til at blive Storfyrstinde Anastasia?
- Hvad? - Der er intet at vende tilbage til der.
Alt er i Paris.
Mine herrer, begynd undervisningen.
Jeg husker det tydeligt.
Du blev født på et eventyrpalads
Et eventyrpalads?
- Visse vasse. - Jo, du blev
Du red heste det var din legeplads
Jeg tror, jeg melder pas
- Hesten var... - Hvid som sne
- Vores kok uha den stakkels mand - Gav du buksevand
- Var jeg vild? - En tyran
Men værdighed det hører til din stand
- Kom prøv og tænk hvordan - Dit liv det var engang
Der er meget, du skal lære Godt at dagen er så lang
OK. Jeg er parat.
- Kom ret dig op, hold ryggen rank - Flyd af sted vågn op til dåd
- Jeg føler mig lidt fjollet, kan jeg flyde? - Som en lille båd
- Så nejer du - Hvad sker der nu?
Han kysser let din hånd
Husk at have den rette ånd
Hvis jeg kan lære at gøre det, kan du også gøre det
- Noget i dig ved det - Det er nemt, så prøv det
Følg i mine fodspor, vær lidt snu
Du er ved at lære det nu
- Så armen ind, sid nu pænt - Og aldrig slubre stroganoff
- Jeg nyder ikke stroganoff - Hun lyder som en Romanov
- En samovar - Lidt kaviar
Dessert og så godnat?
Ikke før du husker at
Hvis jeg kan lære at gøre det, kan du også gøre det
Bare tag dig sammen Ja, hvis du tør det
Det er meget enkelt at gennemskue
Du har næsten lært det nu
Og nu terper vi alle familienavnene.
Ja, her er så Kropotkin
- Skød Potemkin - I Rumpetkin
Og gamle onkel Vanya elskede vodka
- OK, Anya? - Nej.
- Baron Pushkin - Han var kort
- Grev Anatoly - Havde en vorte
- Grev Sergei - Bar en fjerdet hat
Jeg har hørt, han er blevet lidt sat
Hans gule kat var blød og glat
Har du fortalt, han havde kat?
Hvis du kan lære at gøre det Kan jeg også gøre det
- Ved du andet før det - Jeg tror, jeg gør det
Alting er forandret lige nu
Ingen er så skøn som du
- Hvis jeg kan lære at gøre det - Hvis jeg kan lære at gøre det
- Kan du også gøre det - Bare tag dig sammen
Ja, hvis du tør det
Det er slut med dette interview
- Du har nemlig lært det - Jeg har lært det
Du har nemlig lært det nu
Her. Jeg købte en kjole til dig.
Du har købt et telt til mig.
- Hvad leder du efter? - Det Russiske Cirkus. Det er her vist stadig.
Kom nu. Bare tag den på.
Skakmat.
Vidunderligt.
Bedårende.
Og nu du er klædt på til bal.
Du skal også lære at danse til et.
Dimitri...
Jeg er... jeg er ikke særlig god til det.
Og...
En, to, tre. En, to, tre.
Nej. Anya, du fører ikke. Lad ham.
Den kjole er virkelig smuk.
- Synes du det? - Ja.
Den var pæn på bøjlen, men den ser endnu bedre ud på dig.
- Du burde tage den på. - Jeg har den på.
Rigtigt. Selvfølgelig.
Jeg prøver bare på at give dig et...
Kompliment?
Selvfølgelig. Ja.
Blot et chasse, så skete det
Det faldt mig aldrig ind
Så fuld af liv og impulsiv Så pigeligt et sind
Vi klarer det, men glemte blot
At kærlighed gør blind
Åh, hvor kunne jeg gøre det?
Tænk hvad det kan føre til
Når unge danser kind mod kind
Jeg føler mig lidt svimmel.
- Lidt rundt på gulvet? - Ja.
Også mig.
Det kommer nok af at snurre rundt.
Måske burde vi holde op.
Vi er holdt op.
- Anya, jeg... - Ja?
Du klarer det fint.
- Har du det godt? - Fint. Fint.
Bare grøn af misundelse. Se på ham.
Han kan sove, hvor det skal være.
Nydeligt smykkeskrin, ikke sandt?
Smykkeskrin?
Er du sikker på, det er et smykkeskrin?
Hvad skulle det ellers være?
Noget andet. Noget særligt.
Noget med en hemmelighed.
- Er det muligt? - Intet er umuligt.
Du lærte Dimitri at danse vals, ikke sandt?
Sov godt, Deres Majestæt.
Drøm sødt, Puka.
Der er hun, herre.
I dyb søvn i hendes lille seng.
Og gid du må drømme behageligt,
prinsesse.
Jeg trænger ind i dit sind,
hvor du ikke kan undslippe mig.
Kom nu.
Hvad? Hvad? Hvad?
Puka. Puka, hvad er der?
Anya! Anya!
Anya!
Hejsa, min solstråle.
Hejsa.
Hop i. Hop.
Anya!
Anya! Stop!
Anya, nej!
Ja, spring!
Det er Romanov-forbandelsen!
Spring!
Nej.
Anya! Anya, vågn op.
Vågn op.
- Det er Romanov-forbandelsen. - Hvad taler du om?
Jeg bliver ved med at se ansigter. Så mange ansigter.
Det var et mareridt.
Det er OK. Du er i sikkerhed nu.
Nej!
Rolig, herre. Wow.
Det er ikke det rette tidspunktet at tabe hovedet.
Du har ret.
Nu er jeg rolig.
Jeg er hjerteløs.
Jeg har ingen følelser overhovedet.
Sir?
Jeg får et pludseligt anfald af klarhed, Bartok.
Jeg bliver nødt til at dræbe hende personligt.
- Hvad, mener du fysisk? - Du ved, hvad man siger.
Hvis man vil have noget gjort ordentligt...
Men det betyder, vi skal op til overfladen.
Netop.
Jeg har så mange kærlige minder fra Paris.
Og at dræbe den sidste Romanov med mine egne hænder vil være så herligt.
- Tiden er inde. - Men du er død. Du falder fra hinanden, sir.
Hvordan regner du med at nå til Paris i et stykke?
Jeg tænkte, at vi kunne tage toget.
Åh, ja. Jeg husker det så tydeligt.
Onkel Yashin kom fra Moskva.
Onkel Boris kom fra Odessa.
- Og hvert forår... - Tog vi på udflugter til kysten om søndagen.
Har du ikke noget bedre at tage dig til?
Du bliver nødt til at gå. Ja.
Farvel.
Ikke mere. Ikke mere.
Det er jeg så ked af. Jeg var sikker på, at denne var den rigtige.
Tja, rigtig var hun. Jeg mener, hun var et menneske, men ikke vores.
Men vi lader os ikke narre næste gang.
Nej, jeg må finde på nogle rigtig svære spørgsmål.
Nej.
Mit hjerte kan ikke holde til det længere.
Jeg vil ikke se flere piger, som påstår at være Anastasia.
- Hvor kommer onkel Boris fra? - Hvad hvis Sofie ikke kan genkende mig?
Det kan hun. Du er Anastasia.
Det er bare fordi for tre dage siden, havde jeg overhovedet ingen fortid,
og nu prøver jeg på at huske et helt liv.
Det er derfor, du har mig. Nå, hvor kom onkel Boris fra?
Moskva?
Sofie Stanislovskievna Somorkov-Smirnoff!
Vladimir Vanya Voinitsky Vasilovich!
Jamen, sikken en overraskelse.
Men se på mig. Hvor er mine manerer?
Kom ind, alle sammen.
Jeg skælver af forbløffelse, chok og overraskelse.
Må jeg præsentere Hendes Kejserlige Højhed Storfyrstinden Anastasia Nikolayevna?
Du milde himmel.
Hun ligner bestemt Anastasia.
Men det gjorde mange af de andre også.
- Hvor blev du født? - På Peterhoff Paladset.
Korrekt. Og hvordan drikker Anastasia sin te?
Jeg kan ikke lide te. Bare varmt vand og citron.
Til sidst, du finder sandsynligvis dette et næsvist spørgsmål,
men tillad mig.
Hvordan undslap du under belejringen af paladset?
Der var en dreng.
En dreng som arbejdede på paladset.
Han åbnede en væg.
Undskyld. Det er vanvittigt.
Vægge som åbner sig.
Så, er hun en Romanov?
Tja, hun besvarede samtlige spørgsmål.
Hørte du det, mit barn? Du gjorde det.
- Hvornår skal vi besøge Kejserinden? - Det er jeg bange for, I ikke skal.
En gang til, min lille skat.
Kejserinden tillader det simpelthen ikke.
Hør, Sofie, min skinnende diamant,
du kan da vel arrangere et kort interview med kejserinden, ikke?
Jeg nægter at rokke mig, indtil du giver mig et svar.
Jeg be'r dig.
Kan du lide Den Russiske Ballet? Jeg tror, de optræder i Paris i aften.
Enkekejserinden og jeg elsker Den Russiske Ballet.
Vi går aldrig glip af den.
Vi klarede det!
Vi skal møde Hendes Kejserlige Højhed i aften.
Vi får de 10 millioner rubler.
- Vi bliver... - Vladimir.
- Hun er prinsessen. - Anya var formidabel!
Jeg troede næsten på hende. Og Sofie...
Sofie vil tage os med ud at købe tøj til balletten.
Købe tøj i Paris. Kan I forestille jer det?
Elskende!
Velkommen her til Paris
Her er en blomst, lille pige
Åh, se jer nu om
I Frankrig, venner, kom
Oplev et fransk joie de vivre
Paris det er hjerternes stad
Med vin og med skøn lækker mad
- Vi er friske og kry - Mens vi går af La Rue
Paris synger velkommen til vores by
Paris har patent på l'amour
Det gjorde ham Freud vældigt sur
- En flyvsk Lindbergh - På Folies Bergère
Det kan jeg helt udenad
Paris det er hjerternes stad
Er du træt af ro, tag på Le Moulin
Selvom du siger nej, siger franskmænd jo
Her er temperament, og her er cancan
Alle kan det cancan
Jeg kan cancan for to
Paris er din fortid min ven
Prinsesse, jeg fandt dig igen
Mit spil er passe
Du er væk, det var det
Paris det er hjerternes stad
De bliver très jolie og så glad
- Kom dans natten lang - Skønt det virker omsonst
- Lys og en sang - Og en blomst er en blomst
Det hele bliver som en drøm
Paris gør dig fri
Gør dig...
Glad
Vi har intet at være nervøse over.
- Hun er prinsessen. - Det ved jeg. Men...
Nej. Nej, det ved du ikke.
Jeg var drengen på paladset.
Ham som åbnede væggen. Hun er god nok, Vladimir.
Det betyder, at vores Anya har fundet sin familie.
Vi har fundet den russiske tronarving.
- Og du... - Vil forsvinde fra hendes liv for evigt.
- Men... - Prinsesser gifter sig ikke med tjenestefolk.
Det ved jeg, men...
Vi gennemfører dette, som om intet er sket.
Du bliver nødt til at fortælle hende det.
Fortælle mig hvad?
Hvor... hvor smuk du ser ud.
Jamen, tak skal du have.
Se. Der er hun.
Bare hun kan huske mig.
Alting skal nok gå.
Kom nu. Jeg tror, tiden er inde.
Slap af. Du klarer det nemt.
Tag en dyb indånding. Alting skal nok gå.
Vent her et øjeblik. Jeg går ind og anmelder din ankomst ordentligt.
- Dimitri... - Ja?
Hør, vi har været igennem meget sammen.
- Og jeg ville bare... - Ja?
Tja...
Takke dig, tror jeg.
Ja. Takke dig for alting.
- Anya, jeg... - Ja?
- Jeg er... Jeg... - Ja?
Jeg vil ønske dig held og lykke, tror jeg.
Held og lykke.
Nå, lad os gøre det.
Vær venlig at meddele Hendes Majestæt, Enkekejserinde,
at jeg har fundet hendes barnebarn, Storfyrstinde Anastasia.
Hun venter på at møde hende udenfor.
Jeg er meget ked af det, unge mand, men Enkekejserinden vil ikke se nogen.
Fortæl den næsvise unge mand, at jeg har set nok Storfyrstinde Anastasiaer
til resten af mit liv.
- Du må hellere gå. - Vær sød, bare at lade mig...
Hvis De vil have mig undskyldt, jeg ønsker at leve resten af mit ensomme liv i fred.
Jeg følger dig til døren.
Kom nu. Følg med til døren.
Deres Majestæt, jeg har intet ondt i sinde.
Mit navn er Dimitri. Jeg arbejde engang på paladset.
Nå, den har jeg ikke hørt før, må jeg sige.
Vent. Gå ikke. Jeg be'r Dem. Hvis De bare vil lade mig tale færdigt...
Jeg ved, hvad du vil have. Jeg har set det før.
Mænd som lærer unge kvinder de kongelige manerer.
- Men hvis Deres Højhed bare ville lytte... - Har du ikke hørt efter? Jeg har fået nok.
Jeg er ligeglad med, hvor meget du har formet denne pige til at ligne hende,
lyde som hende eller opføre sig som hende.
Til syvende og sidst er det aldrig hende.
- Denne gang er det hende. - Dimitri. Jeg har hør om dig.
Du er den svindler fra Skt. Petersborg,
som afholdt prøver for at finde en Anastasia-dobbeltgænger.
Men vi er kommet hele vejen fra Rusland...
Og andre er kommet fra Timbuktu.
Nej. Det er ikke, som De tror.
Hvor meget smerte vil du påføre en gammel kvinde for penge? Fjern ham med det samme.
Men hun er Anastasia. Jeg lover Dem. Hvis De bare vil tale med hende, så ser De.
- Det var alt sammen en løgn, ikke sandt? - Nej. Nej.
Du udnyttede mig?
Jeg var bare en del af dit kneb til at narre pengene fra hende?
Nej, nej, nej. Sådan begyndte det måske, men alt er anderledes nu,
fordi du er virkelig Anastasia.
- Det er du. - Hold op.
Lige fra begyndelsen løj du.
Og ikke alene troede jeg på dig, jeg blev faktisk...
Anya, jeg be'r dig. Da du nævnte døren i væggen og drengen...
- Lyt til mig. Det var... - Nej!
Jeg vil ikke høre et ord om, hvad jeg har sagt, eller hvad jeg har husket. Lad mig være.
Anya, jeg be'r. Du må kende sandheden.
Deres Majestæt.
Ilya, sæt farten ned.
Jeg er ikke llya. Og jeg sætter ikke farten ned.
- Ikke før De lytter til mig. - Du!
Hvor vover du? Stands bilen med det samme.
Stands bilen.
De må tale med hende.
Bare se hende. Jeg be'r Dem.
Jeg vil ikke plages af dig et øjeblik længere.
Genkender De den her?
Hvor fik du fat i den?
Jeg forstår, De er såret, men kunne det være at hun har været lige så fortabt som Dem.
Du viger ikke tilbage for noget?
Jeg er sandsynligvis lige så stædig, som De er.
Forsvind, Dimitri.
Undskyld, jeg troede, det var...
Jeg ved udmærket, hvem De troede, det var. Hvem er De egentlig?
Det håbede jeg, at De kunne fortælle mig.
Min kære, jeg er gammel.
Og jeg er træt af at blive snydt.
Jeg ønsker ikke at snyde Dem.
Og jeg formoder, at pengene heller ikke interesserer dig?
Jeg vil bare vide, hvem jeg er.
Og om jeg tilhører en familie eller ej.
Deres familie.
De er en dygtig skuespiller. Den bedste hidtil, faktisk.
Men jeg har fået nok.
- Pebermynte? - En olie til mine hænder.
Ja.
Og jeg tabte en flaske.
Tæppet blev gennemvædet, og det lugtede for stedse af pebermynte.
Ligesom Dem.
Jeg plejede at ligge på det tæppe, og hvor jeg savnede dig, når du tog af sted.
Når du tog hertil, til Paris.
Hvad er det?
Den her? Tja, jeg har altid haft den, lige så længe jeg kan huske.
Må jeg?
Det var vores hemmelighed.
Både Anastasias og min.
Spilledåsen.
Som skulle synge mig i søvn, når du var i Paris.
Sangen vil du erindre
På din vej
Du og jeg
For længe siden en vinter
Anastasia!
Min Anastasia.
Bartok, ræk mig en kam.
Find noget eau de Cologne. Jeg vil se strålende ud.
- Det kræver måske lidt arbejde, sir. - Så rub dig. Vi skal til fest.
- Til fest i Paris? - Nemlig.
Jeg kunne lære dig de seneste dansetrin. Det starter med en...
Og så svinger man helt vildt med hofterne, sir. Det er sjovt.
Vi lader Storfyrstinde Anastasia nyde sin aften.
- Hvem er interesseret i hende? - Og så myrder vi hende.
Rigtigt, og så... myrder hende? Sir, hvad skete der med festen?
Det er der, vi myrder hende. Knuser hende, når hun er mest lykkelig.
Og vi er vendt til tilbage til det med at knuse.
Sir, jeg bønfalder dig. Vær sød at glemme pigen og få dig et liv.
Jeg får et liv, Bartok.
Hendes.
Nu kan jeg huske, hvor meget jeg holdt af dem.
De ville ikke have ønsket, at vi levede i fortiden, ikke nu hvor vi har fundet hinanden.
Se her. Tegningen som du gav mig.
Kan du huske det?
Ja. Olga gjorde mig så sur.
Hun sagde, jeg lignede en gris på et æsel.
- Hun havde ret. - I din latter
hører jeg atter min Nikolaj, din kære far.
Men du har din skønhed fra din mor, Alexandra,
Kejserinden af Rusland.
De sendte bud efter mig, Deres Nåde?
10 millioner rubler, som lovet, plus min taknemmelighed.
Jeg accepterer Deres taknemmelighed, Deres Højhed. Men jeg ønsker ikke pengene.
Hvad vil du så have?
Desværre intet som De kan give mig.
Unge mand, hvor fik du spilledåsen fra?
Du var den dreng, ikke sandt? Den tjenestedreng som fik os ud.
Du reddede hendes liv, og mit, derpå gav du hende tilbage til mig.
Dog ønsker du ingen dusør.
Ikke længere.
Hvorfor ændrede du mening?
Det var nærmere mit hjerte som ændrede sig.
Jeg må af sted.
Goddag, Dimitri.
- Goddag. - Hentede du din dusør?
Min gerning er fuldendt.
Unge mand, De må bukke og tiltale prinsessen som "Hendes Højhed".
- Nej, det er ikke nødvendigt. - Jeg be'r...
Deres Højhed. Jeg er glad for, at De fandt, hvad De ledte efter.
Ja, det er jeg også glad for, at du gjorde.
Nå, men. Farvel, Deres Højhed.
Farvel.
Du ser pragtfuld ud.
Må jeg lige? Ja, selvfølgelig. Du er en vidunderlig hund.
Hvis du nogensinde kommer til Skt. Petersborg igen, kig forbi.
Vi ses, Vladimir.
Åh, min dreng...
- Du begår en fejltagelse. - Stol på mig,
for en gangs skyld gør jeg det rigtige.
Vi ses, køter.
Jeg kan ikke blive. Jeg hører ikke til her.
- Han er der ikke. - Jeg ved, at han ikke er her.
- Hvem er der ikke, bedstemor? - En bemærkelsesværdig ung mand,
som fandt en spilledåse.
Nå, han har vel travlt med at bruge sin dusør så hurtigt som muligt.
Se, hvor de danser.
Du blev født ind i denne verden af glitrende juveler og fine titler.
Men jeg spekulerer på, om det virkelig er, hvad du ønsker.
Selvfølgelig, er det det. Jeg har fundet, det jeg ledte efter.
Jeg fandt ud af, hvem jeg er.
Jeg fandt dig.
Ja, mig fandt du.
Og mig vil du altid have.
Men er det nok?
Min øjesten...
- Han tog ikke imod pengene. - Gjorde han ikke det?
At vide du er i live, at se hvilken kvinde du er blevet,
bringer mig en glæde, som jeg aldrig troede, jeg skulle føle igen.
Uanset hvad du end vælger,
vil vi altid have hinanden.
Bedstemor, kan du ikke sige mig...
Puka?
Puka.
Det er dig nu.
Puka? Kom her, dreng.
Der er du.
Anastasia...
Anastasia.
Deres Kejserlige Højhed.
Se hvad ti år har gjort ved os.
Du en smuk ung blomst.
Og jeg...
- Et råddent lig. - Det ansigt.
Sidst set ved et selskab som dette.
- En forbandelse. - Efterfulgt at en tragisk nat på isen.
Husker du det?
- Rasputin? - Rasputin.
Tilintetgjort af din foragtelige familie!
Men den der ler sidst ler bedst,
- og rundt og rundt det går... - Stop! Nej!
Du må klare det selv, sir. Det kan kun ende i tårer.
- Jeg er ikke bange for dig. - Det er der råd for.
Har du lyst til en svømmetur under isen?
Bed din sidste bøn, Anastasia!
- Ingen kan redde dig! - Skal vi vædde?
Dimitri...
- Hvis vi overlever, mind mig om at takke dig. - Tak mig senere.
Hvor bedårende.
Sammen - for sidste gang!
Du vil more dig over dette.
Nej!
Dimitri!
Pas på.
Do svidaniya, Deres Højhed.
Hold fast.
Endelig er den sidste Romanov død.
Nej!
Anya!
Længe leve familien Romanov!
Godt.
Jeg kunne ikke selv have sagt det bedre.
Den her er for Dimitri.
- Giv mig den tilbage. - Den her er for min familie.
- Jeg flår dig i småstykker. - Og den her er til dig.
Do svidaniya.
Dimitri?
- Dimitri! - Nej, nej. Giv slip. Giv slip.
- Undskyld - Ja. Jeg ved det godt.
Alle mænd er pivsede.
- Jeg troede, du skulle til Skt. Peters... - Det skulle jeg.
- Du tog ikke... - Jeg kunne ikke.
- Hvorfor? - Fordi...
Jeg...
De venter på dig.
Kære bedstemor, ønsk mig held og lykke.
Vi ses i Paris inden længe.
De er løbet bort.
Er det ikke romantisk?
Det er en perfekt slutning.
Nej. Det er en perfekt begyndelse.
Hejsa...
Wow.
Lad mig sige dig... Wow!
Vi ses, alle sammen.
Visiontext tekster
DANISH